The Eastern Spirit Subbing Squad представя
ПРЕМИЕР-МИНИСТЪРЪТ И АЗ = Епизод 17 =
Притесних се, щом разбрах за оставката.
Само заради това ли дойде дотук?
Радвам се, че си добре.
Нам Да Чонг.
Можеш ли…
да живееш без мен?
Мислех си какво ли ще е да живея без теб.
Реших, че щом съм живял толкова дълго, без да те познавам,
следва да ми е лесно.
Но
когато се опитах да си представя живота,
ако не те познавах…
Не се чувствах уверен.
Ако не те бях срещнал,
нямаше да ме е страх, но
не съм уверен
и ме е страх от бъдещето.
Липсваше ми.
Мамо.
Виждам съм тази госпожа.
Госпожо!
Какво правите тук?
Аз…
Тази госпожа
изглежда като мама.
За какво говориш? Кой на кого прилича?
А и мама е мъртва.
Ако беше жива, нямаше да се крие.
Щеше да дойде да ни види по-рано.
Ман Се, да тръгваме.
Може да тръгваш.
Вече съм тук, ще поздравя баща ти.
Почакай, трябва да купя нещо. Не мога да вляза с празни ръце.
Няма проблем.
Татко много ще се зарадва, когато разбере, че си тук.
Тате, премиерът е тук.
Татко.
Спи ли вече?
Татко.
Остави го да спи. Аз ще тръгвам.
Все пак си дошъл тук…
Татко, стани за малко.
Премиерът е тук.
Татко.
Татко…
Татко.
Докторе, помогнете на баща ми!
Държи се странно.
И преди сме срещали тази госпожа.
Не ви ли прилича на мама?
Да, много си приличат.
Приличат ли си?
Куон На Ра, та ти помниш ли мама изобщо?
Защо мислиш, че не я помня?
Помня, че ми оплете червен пуловер
и ми сплиташе косата.
Пееше ми, докато свиреше на пианото. Помня всичко!
Защо да не помня?
Иначе нямаше да кажеш, че си приличат.
Не прилича на мама.
Не си приличат. Изобщо!
Защо ми се ядоса така?
А аз дори не помня мама.
Добре, че го открихте навреме.
Нивото на налягането в черепа му
се е повишило и е изпаднал в шок, докато спи.
Не се тревожете, започваме лечение.
Добре…
Благодаря ви.
Премиере, вече може да си вървиш.
Не.
Искам да остана с теб.
Децата те чакат, трябва да се прибереш.
Казах на бавачката, че може и да не се прибера.
Дали татко…
ще е наред?
Разбира се. Не се притеснявай.
Най-добре да се срещна лично с У Ри.
Така ще се съгласи да се видите.
Няма нужда.
Батко.
Видях децата си.
Какво? - На Йонг.
Къде ги срещна? Как?
У Ри…
ме видя
и каза точно каквото исках да чуя.
"Мама е мъртва."
На Йонг.
"Ако беше жива,
щеше да дойде да ни види". Така каза.
Батко.
Останах без думи. - Очакваш да те приемат,
само защото си им майка? Не го ли предвиди?
Защо си й ядосан? - Как да не съм?
На Йонг, това е само началото. Не може да си толкова слаба.
Ако не си силна, няма да постигнеш нищо.
Ама че е…
Не му обръщай внимание.
Просто е разстроен.
Знам.
Но аз…
дори не съм си мечтала нещата да са като преди.
Просто…
ми се иска да мога да виждам децата си.
Нищо повече.
Ами ако У Ри ме мрази?
Не е така.
У Ри обича майка си толкова много…
Миличка
възможно ли е премиер Куон Юл да им е казал всичко?
Дори за Куан Су Хо?
Татко.
Добре ли си?
Знаеш ли коя съм аз?
Момиче, подиграваш ли се с мен?
Татко, разпозна ме, нали?
Успокоих се.
Радвам се, че си добре.
Защо зет ми Куон Юл е тук? Трябва да отиваш на работа.
Ще тръгвам вече, не се тревожи.
Няма ли да закъснееш?
Не, първо ще се преоблека и отивам.
Не ме изпращай. Прибери се.
Премиере.
Благодаря.
Не ми благодари.
Той е и мой баща.
Премиере…
Храни се и мисли позитивно.
Също така не плачи пред баща си.
Става ли? - Да.
Добре, по-късно ще ти звънна.
Буден сте.
Как се чувствате?
Докторе. - Днес не ме наричате "скъпа".
Разпознахте ли ме?
Да, докторе.
След такъв хубав сън, човек пречиства мислите си.
Може ли да ви попитам нещо, докторе?
Колко дни…
живот ми остават?
Не са много, нали?
Заради теб си скъсих живота с 10 години.
Премиерът ще ми се обади по-късно.
Ако пак не обядваш,
ще му кажа!
Да Чонг. - Да?
Искам да пиша в дневника. Би ли ми го дала?
Дневникът?
Нали те мързеше?
Децата и премиерът дойдоха вчера.
Трябва да го запиша.
Разбира се, татко.
Добре се справяш.
Докторът каза, че е хубаво да си записваш.
Тук имаше химикал. Къде е?
Химикал ли?
Изчакай.
Ето тук…
Какво е това?
Това ли? Подарък от децата.
Купили са подарък и на мен.
Лельо, прибери се скоро.
Ман Се ще ме побърка.
Деца. Похарчили са джобните си…
Да Чонг, физиотерапевтът иска да ви види.
Добре, идвам.
Татко, ще те оставя за малко.
Момиче, помолих те за химикал.
Почакай малко…
Какво?
Уговорен…
У Ри, разбрах, че вчера си дошъл с На Ра и Ман Се.
Благодаря ви за страхотния подарък!
Татко, върнах се.
Татко.
Да Чонг.
Какви… Какви са тези неща?
Татко. - Какво значи "уговорен брак"?
И "Майката на децата е жива"?
Какво точно знае У Ри?
Казал ли си му за Су Хо? - За какво говориш?
Държах се добре, когато ми каза да се върна като тяхна майка,
но си казал всичко на У Ри, нали?
Срещнала си се с У Ри?
Нищо не съм му казвал.
Не ме лъжи.
Тогава защо У Ри се държи сякаш не ме познава?
Знаеш, че не лъжа.
И ето че
си разстроена,
защото не получаваш любовта му.
Греша ли?
Не мисля, че времето решава всичко.
Но на У Ри
му трябва време.
Приеми го и чакай.
Съжалявам.
Говорех глупости.
Няма да те притеснявам повече.
На Йонг.
Забравих да ти кажа нещо важно.
Радвам се, че си жива.
Още когато те видях, исках да ти го кажа.
Татко…
Да Чонг…
Как можа да го направиш?
Да ме предадеш и да ме правиш на глупак?
Съжалявам, татко.
Не исках да те мамя.
Но
вече наистина обичам премиера.
И той мен.
Татко, - Да Чонг.
Ясно ли е всичко между вас двамата?
А щом майката на децата е жива,
какво ще стане?
Това ли… - Защо го направи?
Кажи ми защо излъга хората
и дори мен?
Защо, по дяволите, стори така?
Заради мен?
Защото съм болен?
Затова ли го направи?
Аз съм виновен.
Само аз.
Татко, сгреших.
Не, нищо не си направила.
Аз съм причината.
По-добре да бях умрял.
Тогава нямаше да ти навредя.
Ин Хо, ти дойде?
Добре ли мина срещата с премиера?
Да.
Каза ми,
че се радва, че съм жива.
Ин Хо, аз се завърнах,
прекалих с лакомията си.
Чудо е, че съм жива.
Също
и че мога да зърна децата си.
Осъзнах колко съм била алчна.
Вече ще съм търпелива.
Докато…
срещата ми с У Ри не стане реалност.
И…
Су Хо не се събуди.
Иска ми се да е така.
Наистина.
Искам да повярвам.
Премиере, баща ми разбра всичко.
За брака… и дори, че На Йонг е жива.
Добре, ще дойда.
Ще му обясня всичко, не се тревожи.
Добре.
Какво правиш, татко? Искаш да отидеш някъде ли?
Да Чонг, върна се от училище ли? - Татко…
Да Чонг, навън вали сняг. Хайде да се замеряме с топки.
Татко, за какво говориш? Навън няма сняг.
Погледни! Много силно вали!
По-рано се оплакваше, че няма сняг.
Доволна ли си, след като заваля? - Татко…
Каза, че искаш да се замеряме със снежни топки.
Да вървим! Ще направим и снежен човек!
Ще се забавляваме много!
Какво правиш? Побързай!
Да Чонг, ще ти направя голям снежен човек!
Да вървим!
Добре, татко. Отиваме.
Колко е хубаво,
че вали сняг.
Да Чонг, харесва ти, нали?
Да,
харесва ми, татко.
Много.
Боже, колко силно вали!
Татко?
Как ли е разбрал бащата на Да Чонг?
Ин Хо!
Ела бързо, Ин Хо!
Защо, какво има? Пак ли получи пристъп?
Не. Някак си… не мога да го кажа.
Мисля, че…
Су Хо ме разпозна.
Братле!
Братко…
Чуваш ли ме?
Знаеш ли…
кой съм?
Татко, не ти ли е студено? Да тръгваме.
Никой не се грижи за мен както ти, Да Чонг.
Как бих могъл да те дам на някого
като си толкова хубава?
Татко… - Не знам за кого ще се омъжиш,
но той ще е голям късметлия.
Чудя се какъв ли ще е.
Трябва да се интересува само от теб
и да се грижи за теб.
Трябва да е добър човек.
Той е такъв, татко.
Мъжът, който иска единствено мен.
Добре, добре.
Такъв човек ти трябва.
Когато те съпровождам до олтара,
ми се иска да вали сняг.
Татко, не помниш ли?
Когато се омъжих, падна първи сняг.
Валеше толкова силно, колкото и днес.
Всичко беше в бяло.
Бяло и красиво.
Татко, наистина ли не помниш?
Татко…
Татко?
Татко…
Татко?
Татко…
Съжалявам.
Няма ли да виждаме дядо повече?
Не,
но той остава жив в сърцата ни, Ман Се.
Ако ви липсва, му го кажете.
Той чува всичко. - Наистина ли?
Разбира се.
У Ри, ще придружиш ли останалите до колата?
Добре, татко.
Харесвах дядо.
Държеше се добре с мен.
Не плачи.
Леля каза, че ако дядо ни липсва,
може да говорим с него чрез сърцата си.
Така може да го виждаме.
Глупчо, не вярваш на това, нали?
Той почина.
Как ще го видим?
Значи може да видим и мама, така ли мислиш?
Това е измислица!
Вярно ли е това, което На Ра казва?
Че не е възможно да видим дядо?
Не можем.
Но,
можем да видим мама.
Премиере, доста работа свърши.
Аз ще дойда по-късно, ти тръгвай с децата.
Просто си поплачи.
В такива моменти е добре да се плаче.
Имам ли право да плача?
Просто исках
татко да ми прости.
Искам да кажа,
че той решава
дали ще ми е ядосан или ще ме мрази.
Всичко щеше да е наред.
Но начинът, по който си отиде…
Аз сама
не мога да си простя.
Да Чонг ми даде този дневник.
Какво да напиша?
Играх "Го-стоп" със зет ми Куон Юл.
И спечелих.
Неща, които не мога да забравя:
Рождения ден на Да Чонг: 15 август.
Името ми: Нам Ю Шик
Дъщеря ми: Нам Да Чонг
Съжалявам.
Съжалявам, татко.
Защо толкова внезапно реши, че искаш да видиш майка си?
Заради дядо.
След като почина,
се замислих, че може да не я видя повече.
И искам да я видя сега.
У Ри, пораснал си.
У Ри, отивай.
Здравей.
У Ри.
Мамо.
Да, аз съм.
Даваш ли ми да те прегърна?
Когато дойде време, ще се срещне с Ман Се и На Ра.
Още са малки и няма да е лесно.
Разбирам те.
Представи си, че не съм ти казал да приемеш обратно На Йонг.
И знам,
че сгреших много.
Прекалих.
Ще приемеш ли извинението ми?
Нещата, които говориш, не са типични за теб.
Значи няма да го направиш?
Замисли се за нещата, които ми стори.
Мислиш ли, че ще е лесно?
Ще може ли
да върнем нещата както бяха преди?
Няма да стане веднага,
но сигурно след време ще се получи.
След като сме приятели.
Грижи се добре за У Ри.
Не се тревожи. Аз ще тръгвам.
А, да, Джун Ги.
Осъзнах нещо покрай проблема с На Йонг.
Не натъжавай най-близките си.
Не прави същата грешка като мен.
Горката Да Чонг.
Сигурно е съкрушена след загубата.
Баща й почина и министър-председателят се оттегли.
Казват, че лошите неща се случват на добрите хора.
Когато гледах подготовката за новите избори,
вътрешностите ми се обърнаха.
Почакай,
ако премиерът остане безработен,
какво ще се случи с репортер Нам?
Ще я назначим отново? - Не се притеснявайте за мен.
Да Чонг! - Репортер Нам!
Благодаря ви, че дойдохте на погребението.
Дори не можах да ви поздравя.
Добре ли си? - Разбира се.
Исках да ви помоля за нещо.
Ще дойда да го взема по-късно, ще го пазите ли?
Ще ходиш ли някъде?
Екскурзия?
Къде ще ходиш?
Просто…
има места, на които съм ходила с баща ми.
И където ме отведе вятърът.
Сама ли ще си?
Не, с татко.
Началник Канг,
искрено се радвам за брат ти.
Не знам
дали мога да го приема от теб.
Защо не?
Много скърбеше за брат си.
А сега всичко се нареди.
Не е ли чудесно?
Денят, в който баща ми почина, брат ти се събуди.
Мисля, че баща ти
ни даде подарък.
Направи чудо.
Благодаря ти за милите думи.
Но… каза ли на премиера за пътуването?
Все още не. Но трябва.
Много ще се притеснява, докато те няма.
Кога ще се върнеш?
Не съм сигурна.
Ще разбера, когато стигна.
Министър-председател Куон Юл
Премиере,
приготвих докладите за встъпването в длъжност на новия премиер.
Остана да организирам церемонията за оттеглянето ви утре.
Браво. Добра работа.
И бавачката се обади.
Прибрала се е с децата.
У вас ли ще се приберете, или в резиденцията?
Днес е последният ми ден, ще отида в резиденцията.
Премиере,
г-ца Нам Да Чонг ще ходи на екскурзия.
Вие знаете ли?
Както предполагах, тя не ви е казала.
Премиере,
тревожа се, защото ще пътува сама.
Не трябва ли да я помолите да остане?
Ами ако не се върне… - Началник Канг,
помниш ли какво ти казах, когато се ожених
за Нам Да Чонг?
Казах, че ще поема
последствията от брака ни.
Тази мисъл не ме напуска.
Както каза,
възможно е Нам Да Чонг да не се върне.
Все пак не смятам
да задържам Нам Да Чонг,
ако поиска да си тръгне.
Никога няма те да напусна, премиере,
защото те обичам.
Моля, напусни резиденцията.
Помните ли, когато ми казахте,
че ще сте премиерът, който ще служи на гражданите?
Надявам се да е така.
Аз - Куон Юл, вие - Нам Да Чонг.
Ще ви прочета тази книга.
Разрешаваш ли ми да те харесвам, Нам Да Чонг?
Никога няма да пусна тази ръка.
Премиере.
Началник Канг, тръгваш си късно.
Чакаше ли ме?
Толкова ли си свободна като асистент на министъра?
Не е това.
Напуснах.
Защо?
Ще продължиш да работиш заедно с премиера?
Не. От сега нататък ще следвам свой път.
Нека да го отпразнуваме!
Както винаги, схващаш бързо.
Разбрах, че премиерът е сам в резиденцията,
да го извикаме ли?
Не мисля, че ще дойде.
Как така? Защо?
Той вече
има друг гост.
Тя…
дано наистина го посети.
Това е последният ти ден в резиденцията, как се чувстваш?
Ами…
не знам как се чувствам,
не съм го осъзнал още.
Утре ще напусна това място.
Аз също.
За кратко време
тук се случиха много неща.
Докато бях с теб,
научих много неща.
Някои забравих
и разбрах, че малките нещата са най-ценни.
Време беше да го разбера.
Така че
не съжалявам за времето, прекарано тук.
Ще замина на екскурзия.
Трябва ли
да го правиш?
Някой ден
съдбата ще ни срещне отново
и ще може
да започнем начисто.
Тогава ще те държа за ръка.
Грижи се за себе си дотогава.
Макар да бяхме за кратко заедно,
бях щастлива
че можех да съм с теб.
Сега…
ще тръгвам.
Добра работа.
Свърши страхотна работа. - Вие също.
Добра работа.
Пристигнаха!
Со Хье Джу е тук.
Со Хье Джу, погледнете насам!
Кажете нещо.
Кога мислите да създадете нова партия?
Вие сте предпочетена, имате ли намерение да се присъедините?
Абсолютно…
"не".
Смятам да създам партия.
Моля? Тогава
смятате ли да се кандидатирате за президент?
Вие сте безнадежден случай. Наистина ли ме питате такова нещо?
Кога сте виждали нов член да се кандидатира за президент?
Отместете се.
Реши ли вече? - Да.
Щом е така, трябва да те изберат. - Не това е крайната цел.
Търся хора, с които споделяме еднакви ценности.
Джун Ги, ще ми помогнеш, нали?
Да ти помогна да реформираш конгломерата?
За какъв ме имаш? Аз съм зет на "Мьонгшим".
Не знаеш ли колко е страшен тъстът?
Не е възможно да ти помогна!
Само душевно.
Тайно.
Ще ти помогна тайно.
Благодаря.
Неприятно е дори да си номиниран.
Какво ли би било без Първата дама?
Тревожиш се за всичко. Аз дори не съм започнал!
Защо не опита да се разбереш с На Йонг?
Канг Су Хо ти я отне,
а ти дори не знаеш къде се намира Нам Да Чонг.
Скъпи!
Толкова съм изморена!
Какво трудно има да гледаш едно дете? Дай ми я.
Нека видим.
Бебчо!
Чичо ще дойде да види децата.
Отдавна не сме излизали.
Аз няма да мога, зает съм.
Невероятните приключения на жабата?
Откога четеш такива книжки?
На път си да станеш добър баща!
Грижа се за децата.
Искаш да ми кажеш, че заради тази детска книжка
инвестира всичките си пари и обиколи света?
Как можеш да я наричаш детска, когато не си я чел?
Предчувствам, че това ще е корейският Хари Потър!
Дойдох, защото се навършва 1 година,
откакто баща ми почина, и за да рекламирам.
Както и да е, имаме интервю
щом приключим, ще се върнем.
Изчакай ни и ще пием по едно.
Ще ни почакаш, нали?
Нищо не се е променило.
Добре ли беше?
Дойдох да те взема.
Дъщеря ми Нам Да Чонг… Дъщеря ми Нам Да Чонг…
До дъщеря ми Да Чонг
Да Чонг,
прекрасната ми Да Чонг.
Като се замисля,
се оказва,
че не исках да се омъжиш.
Това, което исках най-много,
беше твоята красива усмивка.
И… да си щастлива.
Да Чонг, бъди щастлива
с Куон Юл, когото обичаш.
Ако в началото не е било любов,
вярвам,
че скоро ще бъде.
Татко, върнах се.
Най-накрая успях
да прочета писмото ти.
Татко, написах книга.
Купих я за теб.
Не си ли горд с мен?
Да.
Разбирам.
Да.
Репортер Бьон Хо Чол ми звънна,
каза ми, че ще закъснее заради проблем на пътя.
Няма ли да попречи на следващото интервю?
Помислих си го, затова. - Браво.
Мога да изчакам тук, нали? - Да.
Ще проверя докъде е стигнал журналистът.
Надявам се,
че ще продължиш напред,
завинаги.
Премиере.
Не, сега трябва да ви наричам
кандидат Куон Юл, нали?
Как сте?
Аз съм Нам Да Чонг, авторът
на "Невероятните приключения на жабата".
В момента планирам писането на нова книга,
по модел на човек, който е бил премиер,
надявах се да ми дадете интервю.
Тази книга…
Как се казва?
Ще се нарича
"Министър-председателят и аз".
"Министър-председателят и аз"?
Главният герой ще съм аз или "премиерът"?
А защо не и двамата?
Сигурен съм, че ще е хубава книга.
Сега… колко време ще отнеме интервюто?
Не мислите да е само 10 минути, нали?
Ще ми помогнете ли?
Разбира се.
Но не знам доколко ще бъда от помощ.
Благодаря ви.
Нека се запознаем наново тогава.
Аз съм
Нам Да Чонг.
Куон Юл.
Е, ще започваме ли?
Превод: Annie Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2014